Artikel fra Social-Demokraten februar-marts 1936

En Bestilling, det er gaaet lidt tilbage for

Den ældste af Dragørs gamle Lodser fortæller om det bevægede Liv i de »gode, gamle Dage«, - nu er det blevet et Gentlemanliv at være Lods . .!

I Folkebevidstheden staar Lodserne i Dragør, disse Søens Vejvisere, som gamle Mænd, klædt i Oljetøj, og med strittende Rundskæg i de vejrbidte Ansigter. Men denne Lodstype er i vore Dage en saga blott.
Den 200 Aar gamle Lodsstation i Dragør, hvis høje, karakteristiske Taarn er kendt af alle Københavnere, har ganske vist set Folk af Rundskæg-Typen gaa ud og ind; men det er snart mange Aar siden. I Dag ligger Lodsstationen forholdsvis tom og forladt, - der er kun 4 Lodser igen, af en forhen saa vældig Styrke, at hele Dragør By saa at sige levede af Lodseriet.
De Lodser, der nu færdes paa den gamle Station, er yngre Folk, kraftige Mænd, som kan tage deres Tørn med i det vaade Element saa godt som deres hedengangne Forgængere, men Nutidens Dragør-Lods bærer hverken Ring i Ørerne, Whiskers eller Rundskæg, Han er glatbarberet, som alle vor Tids moderne yngre Mænd, og færdes ikke gerne offentligt i Oljetøj, men foretrækker blaat Cheviot, - det er som bekendt altid pænt!
Den ældste er tilbage.
HELT er den gamle Garde dog ikke uddød. En af de ældste, der er tilbage fra den »rigtige« Lodstid er forhenværende Lodsoldermand Møller. 1 et lille, smukt vedligeholdt Hus ved Havnen bor den snart 85-aarige Søulk, men sin høje Alder til Trods, er han saa levende og vital som en Yngling. Den gamle Lods har forlængst taget sin sidste Dravat gennem Drogden, - nu har han kastet Anker og lagt Skuden bi for denne Gang. Men Naturen lader sig ikke knægte. Den gamle Sømands Tanker sysler den Dag i Dag med de store Skibe derude. Paa Taget af sin Villa har han indrettet sit eget private Ud- kikstaarn, og heroppe føler han sig stadig som Lodsen paa Kommandobroen. Hans lange Skibskikkert ransager Horisonten, helt ind til København og helt ned til Falsterbo, og hans øvede Øje kan straks identificere de Skibe, der kommer, hvad enten de drives ved Damp, Motor eller Sejl.
Jeg træffer netop den vejrbidte Ulk oppe i sin Helligdom, og efter at have set tværs gennem mig, - dog uden Kikkert, - krammer han beredvilligt ud af sine Erindringers rige Kilder.
- Det er Gentlemanliv i vore Dage
.... Lodseriet, siger Møller med et lidt bedrøvet Smil, er ikke mere, hvad det har været. Da jeg begyndte - det var i 1875, - var der 50 Lodser og Lodsmedhjælpere i Dragør .. halvtreds, min Herre .. og det var et Liv for Mandfolk i de Dage. Stationen var altid som en Myretue. Der var Mennesker, Travlhed, Liv, saa at sige hele Døgnet, - hele Dragør By var koncentreret om Lodsstationen. Vi lodsede den Gang baade Dag og Nat, Vagter havde vi hele Døgnet, enten paa Drogden Fyrskib, - hvor Lodserne for Resten har Station den Dag i Dag, - eller paa Stationen i Land. Det var Dravater paa 12 Timer ad Gangen, fra Klokken 9 Formiddag til Klokken 21 Aften....
En hel Flaade paa 12 Lodsbaade laa i Havnen, og vi maatte afsted i de aabne Baade, hvad enten det regnede, sneende eller frøs, saa Vinden jog tværs gennem 2-3 Frakker .. Men hvor er alt dette nu henne..? .. Ok, ok, - det er blevet et Gentlemanliv at være Lods i vore Dage, men der er jo rigtignok heller ikke ret mange tilbage. Gradvis er det gaaet ned ad Bakke. Efterhaanden som Dampskibene blev almindelige reduceredes Lodsernes Antal. En Gang blev der saaledes pillet 17 Mand ud, senere røg der 10 Mand og saadan fremdeles, - ned ad Bakke, ned ad Bakke, - og nu er der kun 4 tilbage .. I min Ungdom gik vi 6 Mand ad Gangen ud til Stationen paa Fyrskibet, nu er een Mand,
nok, - og han foretager Turen pr. Motorbaad, - kan sidde lunt og rart, om det end stormer eller regner aldrig saa meget .!
»Hundeture« og Modvind var der nok af
Den gamle Lods purrer op i den graa Haartop og fortsætter. - Naar de store Motor- eller Dampskibe nu kommer op fra Østersøen, er Lodsen i Reglen i Forvejen tilkaldt pr. Radio, - det er blevet saa let det hele. I gamle Dage tilkaldte Skibene Lodsassistance ved at sætte Flag paa Fortoppen, eller blusse med Blaalys om Natten .. Og saa er det jo ikke svært at manøvrere med vor Tids store Skibe. De kan bande baade tykt og længe paa, at det var ganske anderledes indviklet med Sejlskibene Det hændte, at vi maatte ankre op dagevis for Modvind, og saa var der adskillige »Hundeture« imellem. I Sne og Frost stod vi paa de aabne Kommandobroer, og naar vi kom hjem maatte Sydvesten tøs op ved Kakkelovnen, - den kunde staa alene! End ikke Juleaften havde vi Fred, men kunde risikere midt under Maaltidet, at blive kaldt ud for at lodse et Skib til København. Saa var den Juleaften spoleret. Næh det er ikke alle Skibe, der forlangte Lods. Nogle Stykker er der, som klarer sig ved egen Hjælp gennem Drogden, - Løbet mellem Saltholm og Amager. Vi har ogsaa været ude for, at faa Tjans baade til Helsingør og Skagen .. Tja, saamænd har vi saa .. Her skal De for Resten se, - og den gamle Lods-Oldermand haler flere store Æsker op af en Skuffe, - her er en hel Sam- ling Medaljer og andre Souvenirs .. Dem har jeg faaet af forskellige Fyrster, - bl. a. Czaren og Kejser Wilhelm, - jeg lodsede jo i sin Tid deres Yachter igennem, i de store Fyrstebesøgs Tid .. Saa tænkte man lidt paa mig i den Anledning, - de fleste er, som De ser, Fortjenstmedaljer. - Saa retter den gamle Ulk atter sin lange Kikkert mod Syd, - en stor Fragtdamper med Skum om Stævnen har Kurs ret efter Fyrskibet ..Audiensen er forbi!
Taarnet paa den gamle Lodsstation i Dragør rager op i den disede Vinterluft. Der er ingen spraglede Landliggere, der spadserer Aftentur. - Havnepladsen ligger øde og tom - Den gamle Tids Lods-Romantik, med Saltvandssprøjt og røde Sejl er borte, - kvalt af den nye Tids Benzinos fra Motorbaaden, der fører Lodsen af 1936 ud til Stationen paa Drogden Fyrskib ..
Dirk.